39 



ingen Maade alle kunne refereres til et Instinkt, men ned- 

 vendigen forudsaette en anden aandelig Evne hos det paa- 

 gjifildende Dyr. Man kan vel forklafe det som Instinkt, at 

 Baeveren altid bygger sin konstige Bolig paa samme Maade, 

 men ikke at Hesten igjen kan finde den Vej, den eengang 

 liar vaeret; man kan kalde det Instinkt, at visse Insekter, 

 uagtet de selv leve af Plantefode, dog laegge deres Mg j 

 dode Pattedyr, fordi det Afkom, som f0rst kommer ud af 

 ^Eget efter Foraeldrenes D0d, og som de altsaa aldrig faae 

 at see , i den forste Tid af dets Liv lever af dyrisk F0de 

 og siden som fuldtudviklet af Plantef0de ; men man kan 

 ikke kalde det Instinkt, at en Hund skj0ndt heftigt sulten 

 dog ikke r0rer ved sin ^Ede, f0r den bar erholdt sin Herres 

 Tilladelse. Man kan kalde det Instinkt, at Edderkoppen 

 spinder konstige Vaev for at fange sit Bytte, eller at M\- 

 lingen, der er udruget af en H0ne og aldrig bar seet en 

 And, trods Plejemoderens ynkelige Klynken og Uro s0ger 

 ned til Gadekjaeret, men ikke at Kyllingen af H0nens Skrig 

 meget godt forstaaer, om den bar fundet nogen J^de til 

 den, eller den bar seet en H0g i Luften. Kort sagt, det 

 bliver nodvendigt ved Siden af Instinktet bos Dyrene at 

 anerkjende en Evne til at erindre, til at rette sig efter 

 Omstaendighederne, til at slutte fra det ene til det andet. 

 eller med andre Ord: ved Siden af Instinktet maa 

 hos Dyret anerkjendes en vis Intelligents. Den 

 vaesentligste Forskjel mellem Handlinger, der udgaae fra 

 Instinktet, og Handlinger, der udgaae fra Intelligentsen, vil 

 vise sig at bestaae deri, at de instinktmaessige Handlinger 

 ikke ere Resultater af nogen Efterligning eller Erfaring, og 

 at de altid ud0ves paa samme Maade, medens de intellec- 

 tuelle Handlinger ikke have noget saadant Praeg, og man 

 vil ved naermere at gjennemgaae de forskjellige instinkt- 



