38 



til at rette sig efter Omstaendighederne, hvorved netop In- 

 stinktets mest characteristiske Egenskab, dets bestandige 

 Uforanderlighed og Eensartethed hos alle Individer, op- 

 haeves. Man fandt, at den Egenskab hos Planten at 

 dreje sin Blomst efter Lyset, at aabne den om Dagen og 

 lukke den om Natten o. s. v., aldeles svarede til den 

 Egenskab hos Dyret at Isegge sine ^Eg paa et saadant Sted, 

 at Afkommet der strax kunde fmde Naering, at udvaelge af 

 en Maengde forskjellige Urter netop dem, der vare det 

 tjenlige til Nsering; man kunde derfor ikke forklare dette 

 uden ved en blind Naturdrift, der ledede saavel Planten 

 som Dyret og derfor ikke paa nogen Maade kunde antages 

 at komme til Bevidstheden. 



For nu at forsege paa at rede sig ud af disse Vanske- 

 ligheder er det nedvendigt at komme ret til Kundskab om, 

 hvad Instinktet egentlig er. Men hvorledes Iserer man 

 dette bedst at kjende? Naar man som her gaaer naturviden- 

 skabeligt, frem kan alt Aandeligt, og saaledes altsaa ogsaa 

 Instinktet, kun forsaavidt gj0res til , Gjenstand for Under- 

 segelse, som det aabenbarer sig gjennem de materielle 

 Redskaber; man kan kun komme til Kundskab om Dyrenes 

 Aand eller Instinkt gjennem denne Aands ydre Phaenomener, 

 ved at bedemme disse hver for sig, ved at forbinde dem 

 til et ordnetHele og endelig ved at jevnf0re dem med de 

 menneskelige, der ere os bedst bekjendt, da de umiddel- 

 bart kunne gj0res til Gjenstand for vor Unders0gelse, hvad 

 Dyrenes af let begribelige Grunde ikke kunne. Denne Vej 

 ville vi altsaa have at gaae, og vi ville vel erindre os, at 

 den eneste Yej til at laere Dyrets Aand at kjende er at 

 analysere dets Handlinger. 



Ved at anstille en saadan Vurderen og Analyseren 

 af Dyrets Handlinger vil det da let vise sig, at disse paa 



