37 



stinkt betegne en Drift hos Dyret til at gjere det, der er 

 n0dvendigt til dels eget eller dets Afkoms Underhold- 

 ning paa en vis bestemt Maade , uden derved at ledes 

 af noget frit Valg og uden at Handlingens Resultat 

 derved forudsees, hvorved altsaa en stor Maengde Hand- 

 linger af Dyret ikke blive instinktmaessige , men blive 

 at referere til en vis Intelligents, forstaae andre, og dette 

 er den populaere Opfattelse, ved Udtrykket Instinkt 

 et Indbegreb af Dyrets aandelige Liv overhovedet, idet 

 man da tillige ved dette Udtryk antyder en skarp Mod- 

 saetning mellem Dyrets og Menneskets aandelige Liv og 

 siger, at Dyret bar Instinkt, men Mennesket Fornuft. Ved 

 at holde sig til denne sidste, den populaere Opfattelses- 

 maade, skulde denne Afhandling gaae ud paa at vise, at 

 denne Antagelse er en dobbelt Overilelse, idet paa den 

 ene Side Mennesket meget ofte ledes af Instinkt, og Dyret 

 paa den anden Side meget ofte viser utvivlsomme Tegn 

 paa at ledes af Fornuft. 



En saeregen Vanskelighed ved at definere Instinktet 

 ligger i Forklaringen af den iejnefaldende Eensartethed 

 i Handlinger, der bemaerkes hos samtlige Individer af 

 samme Art, og som paa ingen Maade kan forklares som 

 en Folge af Opdragelse og Efterligning, eftersom de samme 

 instinktmaessige Handlinger ofte udeves af Individer, der 

 aldrig have sect Dyr af samme Art som de selv ere. En 

 saadan Eensartethed maa nodvendigviis forudsaette en 

 medfedt Drift hos Dyret til at handle netop saaledes og 

 ikke anderledes; men paa den anden Side kan det 

 heller ikke benaegtes, at ingenmnde alle instinktmaessige 

 Handlinger foregaae med den samme blinde og tvingende 

 Nedvendighed , at de ofte viste en vis Frihed, en vis Evne 



