221 



lusene, disse Myrernes Malkekeer, som allerede Linne 

 kalder dem, forMyrerne. Undertiden bygger en Tues Befolk- 

 ning egne Boliger for deres Bladluus , i Form af Rer, som de 

 befasste paa Planternes Staengel, saaledes at denne danner 

 Axen; undertiden traeffer man ogsaa deres JEg i Myrernes 

 Tuer. Disse JSg, der ikke som Myrernes ere hvide, men 

 af merkere Farver og undertiden ibenholtsorte , ere Gjen- 

 stand for stor Omhyggelighed fra Myrernes Side. De baere 

 dem rundtomkring i Tuen, rulle dem i Munden, ligesom 

 de gjere ved deres egne, og ere yderst bekymrede for dem, 

 naar Tuen angribes ; det var som de vidste, at der af disse 

 ./Eg ville fremkomme de Dyr, der bidrage meest til deres 

 Ophold. 



Iblandt Myrerne findes der flere Arter, der saa godt 

 som aldrig forlade deres Boliger; saaledes ferer f. Ex. den 

 gule Myre (F. flava) naesten et underjordisk Liv. Hvor- 

 ledes faae da disse deres F0de af Bladlusene, som jo leve 

 paa Planternes Blade og Staengler? Men ogsaa herfor er 

 der serget. Nogle Slaegter af Bladlusene *) angribe nemlig 

 kun Planters, isaer Grsesa*rters Redder, og da disse Myrer 

 anlasgge deres Colonier under Jorden mellem Graessets 

 Rodder, have de ikke megen Besvser med at forskaffe sig 

 de nedvendige Bladluus, og man finder dem ogsaa meget 

 hyppigt og i stort Antal i deres Tuer. 



I Brasilien, der som alle tropiske Lande er saa riig 

 paa Myrer, saavel i Arter som Exemplarer, mangle Blad- 

 lusene aldeles, naar man ikke vil, henregne de i Omegnen 

 af Rio Janeiro levende, og med europaeiske Planter ind- 

 ferte Bladluus til Brasiliens Fauna. Her skulde man da 

 synes, at Myrerne maatte mangle en vigtig Kilde til deres 



*) Rhizobius Burin. Paracletus, Forda og Trama v. Heiden. 



