230 



Forhold som Planetens Afstand er sterre, vil ogsaa dens 

 Gjennemsnit vaere sterre, og den forlangte Afstand fra 

 Midtpunktet til Overfladen er netop det halve af Gjennem- 

 snitslinien. Men hvorledes skal man bestemme Plane- 

 ternes Masser, hvorledes skal man veje disse umaadelige 

 Legemer? Det er aabenbart, at det her just ikke kommer 

 an paa at kjende Masserne i Fund eller Centnere , men at 

 det vil vaere tilstraekkeligt at vide, i hvilket Forhold de 

 staa til Jordens Masse, hvor stor en Del de ere af denne, 

 eller hvor mange Gange den indeholdes i dem. En Del 

 af Planeterne have Maaner, som i Kredsbaner bevaege sig 

 omkring dem, bundne til Planeten ved Tyngdens Baand, 

 uden hvilket de vilde fjerne sig fra deres Baner og 

 gaa ud i den vide Verden. Man kan af lagttagelserne 

 over disse Maaners Bevaegelse udregne, hvor langt de uden 

 Tyngdens Indvirkning i et Minut vilde fjerne sig fra Pla- 

 neten , altsaa hvor langt Planeten ved sin Masse i et Minut 

 traekker dem ind til sig. Da man kjender Jordens Til- 

 traekning, vilde man kunne udregne, hvorlangt den, stillet 

 i Planetens Sted, vilde traekke den samme Maane i et 

 Minut; Forholdet mellem disse Tiltraekninger er da det 

 samme som mellem Planetens og Jordens Masser. Ved 

 de Planeter, som ingen Maaner have (Merkur, Venus, 

 Mars og Asteroiderne samt Maanerne), maa man tage sin 

 Tilflugt til Sterrelsen af de Forstyrrelser , de paa Grund 

 af deres Tiltraekninger paa andre Planeter frembringe i 

 disses Baner, og sammenligne dem med de Forstyrrelser, 

 Jorden, sat paa deres Plads, vilde have frembragt. 



Saaledes bar man fundet de Starrelser, der ere frem- 

 satte i efterstaaende Tavle. 



