232 



maa vaere sterst paa de Steder af Planeten, der have den 

 sterste Afstand fra Omdrejningsaxen , altsaa under Plane- 

 tens ^Ekvator , medens den aldeles forsvinder ved Polerne. 

 Sandsynligvis have alle Planeter i en tidligere Tid vaeret 

 i en flydende Tilstand; og som F01ge af den midtpunkt- 

 flyende Kraft maa de paa Grund af den Lethed, hvormed 

 alle flydende Legemer bevaeges og omformes, vaere blevne 

 ophejede under ^Ekvator og fladtrykte ved Polerne, og 

 del i desto hejere Grad, jo sterre Planeten er og jo min- 

 dre Tid den bruger til en Omdrejning om Axen. Heraf 

 felger da, at paa alle Planeter Afstanden fra Midtpunktet 

 til Overfladen maa aftage fra jEkvator til Polerne, og at 

 allerede af denne Grund Tyngden maa vaere sterre her 

 end der, at den midtpunktflyende Kraft altsaa ved sin 

 Indvirkning paa Planeternes Figur ogsaa paavirker deres 

 Tyngdeforhold. Men ogsaa umiddelbart gj0r den dette. 

 Idet den straeber at fjerne ethvert Legeme paa Planetens 

 Overflade fra Omdrejningsaxen, modvirker den nemlig 

 Tyngden , som drager Legemerne ind mod Planetens 

 Midtpunkt, saaledes at Legemernes Faldbestraebelse og 

 altsaa ogsaa det Tryk, de paa Grund af denne udove paa 

 deres Understetning , deres Vaegt, bliver mindre end den 

 vilde have vaeret, dersom Planeten ikke drejede sig , og 

 Tyngden altsaa virkede alene. Denne Formindskelse i 

 Tyngden er naturligvis paa hver enkelt Planet sterst, hvor 

 den midtpunktflyende Kraft er staerkest, ved ^Ekvator, og 

 aftager derfra henimod begge Poler, hvor den forsvinder 

 med Omdrejningen. Ligeledes er det indlysende, at denne 

 Indflydelse af Centrifugalkraften maa voxe i samme For- 

 hold, som Planeterne ere sterre og have hurtigere Om- 

 drejning. 



