242 



og den korteste Dag, og medens man paa Jorden maa 

 gaa til den 67de, paa Mars til den 61de, paa Jupiter til 

 87de Bredegrad for at kunne have en Dag, der varer 

 hele D0gnet, vilde dette paa Uranus allerede vaere Til- 

 faeldet ved den lOde Bredegrad. 



Ligesom Planetaxernes skjaeve Stilling mod de Planer, 

 i hvilke Bevaegelserne omkring Solen foregaa, indvirker 

 paa Fordelingen af Lyset, saaledes maa den ogsaa paa- 

 virke Varmefordelingen. Planeterne maa have Aarstider 

 ligesom Jorden: Sommer, naar der i de lange Dage til- 

 feres dem mere Varme, end der udstraaler i de korte 

 Naetter; Vinter, naar det omvendte finder Sted. Og det er 

 klart, at denne Forskjel mellem Aarstiderne maa frem- 

 traede desto skarpere, jo mere Axen afviger fra den lod- 

 rette Stilling og jo naermere Planeten er ved Solen. 



Paa Merkur og Venus kunne vi aldeles intet vide om 

 Aarstiderne , da vi ikke kjende Axernes Stilling. Paa Ju- 

 piter er Axens Stilling mod Banen saa naer lodret, For- 

 skjellen mellem Dagenes og Naetternes Laengde saa ringe, 

 at der ikke kan vaere nogen betydelig Forskjel mellem 

 Sommer og Vinter undtagen i de yderste Polaregne, saa- 

 meget mere som Solens varmende Indflydelse paa Jupiter 

 er forholdvis ringe. Dette sidste gjaelder endnu mere om 

 Saturn, Uranus og Neptun, som, hvis de stode naermere 

 ved Solen, vilde have meget staerkt udpraegede Aarstider. 

 Mars bliver da den eneste af de fremmede Planeter, ved 

 hvilken en n0jere Undersegelse over Aarstiderne vil vaere 

 lennende; men her fores vi ogsaa til en meget maer- 

 kelig Overensstemmelse imellem de Resultater, vi vinde 

 ad Taenkningens Vei, og visse Phaenomener paa Mars- 

 skiven, som Kikkerten viser os. 



