169 



vikles og vedligeholdes under en uafbrudt Foranderlighed 

 i eller Fornyelse af Stofblanding, Form og Bygning. Kjende 

 vi da ei Lovene derfor? Jo, idetmindste tildeels; men dog 

 ville vi see, at der bliver Anledning nok tilbage for os 

 til bestemt at haevde Antagelsen af en Livskraft sin Gyl- 

 dighed, saaledes som vi i Indledningen hentydede til. Det 

 vaere os da tilladt i korte Traek at angive vore Grunde der- 

 for; det mere Specielle ved Erase ringeh haabe vi en anden 

 Gang at kunne faae Leilighed til at beskrive. 



Krystallerne , Mineralierne , kunne holde sig stadigt 

 tiforandrede , saalaenge ei skadelige Indvirkninger traeffe 

 dem; vi fmde jo saaledes endnu i mange Lande Feld- 

 spathen, Kalkstenen eller andre Bjergarter aldeles afsamme 

 Beskaffenhed, som vore Forfaedre for Hundreder afAar til- 

 bage fandt dem , skjendt de , vi nu fmde , allerede den- 

 gang vare dannede. For Planters eller Dyrs flestaaen 

 er det derimod ei nok, at denne negative Betingelse finder 

 Sted; her maae visse positive Betingelser vaere tilstede, 

 for at de skulle kunne vedblive at existere, at leve; for 

 dem er der visse Livsbetingelser. For begge ere disse 

 omtrent de samme, nemlig Naeringsmidler , Luft, Varme, 

 kun for Planterne maa der endnu tilfeies Lys ; mangier en 

 af disse Potentser i nogen Tid, saa udslukkes deres Liv, 

 skjondt ingen directe skadelig Indvirkning bar fundet Sted. 

 Og disse Betingelser gjaelde ei alene for de heieste For- 

 mer, hvor det er Enhver let i0inefaldende ; thi af det dag- 

 lige Liv vide vi, at den fuldkomne Plante ikke udvikler sig 

 af det nedlagte Fr0, med mindre dette forefinder gunstige 

 Forhold for sin Udvikling; de gjaelde derimod ogsaa for de 

 allerlaveste, netop dem, hvorfra man er gaaet ud for at 

 bevise Adskillejsens Uberettigelse. Saadanne lave Former 

 findes baade i Plante- og Dyreriget: vi have Alger ligesaa 



