171 



mindste Details, men den selv kjende vi ei, og ville vi 

 aldrig komme til at kjende; det er Livskraften. 



Gaae vi nu herfra over til Dyrene, da behave vi 

 vel ikke her at komme tilbage til Forskjellen mellem det 

 af en eneste Celle bestaaende Infusionsdyr og Krystallen, 

 thi her gjaelder aldeles det Samme som om hiin Alge, 

 men vi ville dog ikke undlade , inden vi gaae over til 1 at 

 omtale Dyrenes Ernaering, at henlede Opmaerksomheden 

 paa, at netop Infusionsdyrenes Navn skylder Bestraebelsen 

 for at nedrive Graendseskjellet mellem de to Riger sin 

 Oprindelse. Det kommer nemlig af at infundere o: paa- 

 gyde, og at denne Benaevnelse ansaaes passende, hidrerte 

 derfra, at man troede selv at kunpe lave disse Dyr blot 

 ved Paagydning af uorganiske Legemer, f. Ex. Feldspath, 

 med destilleret Vand, altsaa, at man ligefrem kunde skabe 

 levende Dyr af uorganiske Bestanddele; denne Feiltagelse 

 er mi vel ved stringente Fors0g haevet, men Navnet bar 

 holdt sig. Lad os da altsaa see, hvorfor ogsaa hos Dy- 

 rene, og da navnlig hos Mennesket, Livskraftens Antagelse 

 er en N0dvendighed , skjondt alle Eorholdene ved deres 

 Ernaering kjendes ligesaa godt, om ei bedre, end hos 

 Planterne. Fra det chemiske Synspunkt viser Ernaeringen 

 sig nemlig analog , skjendt staaende i Modsaetning til 

 Planternes. Vi indaande lit, udaande Kulsyre, og netop 

 ved dette Vexelforhold mellem Planter ogDyr betinges den 

 for alle levende Vaesner nadvendige Atmosphaeres Eens- 

 formighed og constante Sammensaetning ; vi optage F0de, 

 bruge visse Dele af den, naar de ved Ford0ielsen ere be- 

 arbeidede, til Nydannelse af vore Organers Elementer, og 

 udskille Resten, og derpaa beroer vort Liv ligesom Plan- 

 ternes. Vi vide godt, hvorledes den gjennem Munden op- 

 tagne F0de ford0ies; vi kunne endog kunstigt udenfor 



