172 



Legemet frembringe en Vaedske, der har samme Virkning 

 paa Naeringsmidlerne som Mavesaften ; vi laere af Anato- 

 mien de Redskabers Bygning at kjende , hvorVed de til- 

 beredte Fedemidler ligesom gjennem Haarrer opsuges fra 

 Tarmens Rule og bringes over i Blodet, af Chemien, 

 hvilke Forandringer de endvidere maae undergaae for 

 deels at danne nye Bestanddele af vort Legeme, deels 

 atter at udskilles enten som Kulsyre af Lungerne eller 

 som Urin og Excrementer; vi kunne fuldtvel indsee Alt 

 dette, ja maaskee vi i Tiden endog ville kunne opnaae 

 kunstigt at danne alle de i Menneskets Legeme forefundne 

 Stoffer; men dog kunne vi ikke udenfor selve Legemet 

 bevirke, at, naar de vfd den kunstige Fordeielse dannede. 

 Stoffer, som i enhver chemisk Henseende ere eens med 

 dem, sonrdannes i Menneskets Tarme, absorberes i Haar- 

 r0r og blandes med Blod, de da danne nye Elementer af 

 vort Legeme, gaae over til at blive Formdele af det. 

 Hvoraf afhaenger da denne Forandring? Er der maaskee 

 endnu Forhold ved disse Processor, som vi ikke have op- 

 daget? Det er vel muligt, endog sandsynligt; men sat og, 

 at vi engang i Tiden opdagede alle de herhenhorende For- 

 hold, og kunde tilveiebringe alle de. n0dvendige ydre Be- 

 tingelser og Indvirkninger i vore Laboratorier eller i en 

 Automat aldeles som i et levende Menneske, vi ville dog 

 ikke paa denne Maade kunne frembringe en eneste nok 

 saa ubetydelig Formdeel af et Menneske, en eneste Celle. 

 Dertil h0rer der noget Andet dertil herer Livskraften. 

 Og gaae vi nu lidt videre, sperge vi, hvorledes det 

 gaaer til, og hvoraf det afhaenger, at Cellen saavel iPlan- 

 terne som i Dyrene snart holder sig som Celle hele sit 

 Liv igjennem, snart bliver til Plantefibre, Blomsterblade, 



