187 



Imataca. Da de bleve mere talrige og sammentraengte , 

 reiste de ikke blot deres Hytter paa afhugne Palme stammer 

 der bare en horizontal Fletning som Gulv ; men de spaendte 

 ogsaa (saaledes fortaeller Sagnet) Haengemaatter, vaevede af 

 Mauritiaens Bladstilke, kunstigt fra Stamme til Stamme, 

 for i Regntiden, naar Deltaet er oversvemmet, paa Abernes 

 Viis at leve paa Traeerne. Disse svaBvende Hytter bleve 

 tildeels bedaekkede med Dyndjord. Paa det fugtige Under- 

 lag gjorde Qvinderne lid paa til huuslig Drug. Naar man 

 om Natten seilede forbi paa Floden, kunde man see Flam- 

 merne raekkeviis blusse h0it iveiret uden Forbindelse med 

 Jorden. Guaraunerne skylde Bevarelsen af deres physiske 

 og maaskee selv af deres moralske Uafhaengighed til den 

 lose, halvflydende Mosegrund, over hvilken de lebe let- 

 fodede hen, og til deres Ophold paa Traeerne, et opheiet 

 Fristed, til hvilket vel aldrig religieus Begeistring vil drive 

 nogen amerikansk Stylit. 



Men Mauritiaen yder ikke blot sikker Bolig, men og- 

 saa mangfoldig Naering. F0rend det fine Blomsterdaekke 

 springer ud paa den mandlige Palme, og kun i denne 

 Periode af Plantemetamorphosen , indeholder Stammens 

 Marv et sagoagtigt Meel , der ligesom Jatropha-Rodens 

 bliver terret i tynde bredlignende Skiver. Traeets gjaerede 

 Saft er Guaraunernes s0de, berusende Palmeviin. De taet- 

 skaellede Frugter, der ligne rodlige Grankogler, give lige- 

 som Pisang og saagodtsom alle Tropeverdenens Frugter, 

 en forskjelligartet Naering, eftersom man nyder dem efter 

 den fuldstaendige Udvikling af deres Sukkerstof, eller tid- 

 ligere i meelagtig Tilstand. Saaledes finde vi paa det 

 nederste Trin af menneskelig Aandsdannelse en heel Folke- 

 stammes Existents knyttet til et enkelt Trae, ligesom In- 

 sectet er indskraenket til enkelte Blomsterdele. 



