194 



reenlige Landsbyer og omhyggeligt dyrkede Marker sam- 

 menhobede taet ved hverandre. Selv Kunstsands, viden- 

 skabelig Dannelse og den aedle Kjaerlighed til Borgerfrihed 

 ere forlaengst vaagnede der. 



Imod Syd omgives Steppen af et raedselsfuldt Vildnis. 

 Tusindaarige Skove, en uigjennemtraengelig Tykning op- 

 fylder det fugtige Jordstreg raellem Orinoco og Amazon- 

 str0mmen; maegtige, blyfarvede Granitmasser indsnevre de 

 skummende Floders Leie. Bjerg og Skov gjenlyde af de 

 styrtende Vandes Torden , af Jaguarens Br01 og den skaeg- 

 gede Abes dumpe, regnbebudende Hyl. 



Hvor den side Str0m giver Plads for en Sandbarike, 

 ligger med aabent Svaelg , ubevaegeligt henstrakt lige- 

 som et Klippestykke, ofte bedaekket med Fugle, Kroko- 

 dilens haeslige Legeme. Sammenrullet, med Halen be- 

 faestet om en Traegreen, lurer den skakbraetplettede Boa 

 ved Bredden, sikker paa sit Bytte. Hurtigt retter den sig 

 ud, kaster sig frem og griber i Vadestedet den unge Tyr 

 eller det svagere Vildt, og tvinger sit Rov, indhyllet i 

 Fraade, meisommeligt ned i den svulmende Hals. 



I denne opheiede og vilde Natur leve mangfoldige 

 Menneskestammer. Afsondrede ved en vidunderlig Forskjel- 

 lighed i Sprog, leve nogle som Nomader, fremmede for 

 Agerbrug, nydende Myrer, Gummi og Jord, et Udskud af 

 Menneskeheden (saasom Otomakerne og Jarurerne); andre 

 have faste Bopaele, ernaere sig af selvdyrkede Frugter, ere 

 forstandige og have blidere Saeder (som Maquiritarer og 

 Makos). Store Straekninger mellem Gassiquiare og Atabapo 

 ere kun beboede af Tapiren og selskabelige Aber, men 

 ikke af Mennesker. Billeder, indhugne i Klipperne, bevise, 

 at denne 0rken engang var Saedet for haiere Cultur. De 

 vidne om Folkenes vexlende Skjaebne, ligesom de ulige 



