201 



hver medbringer i Munden en Smule Leerjord, som de 

 have i Forraad fra de Gange, som de have mineret under 

 Jorden, og raed disse uendelig smaa Partikler opmure de, 

 saalsenge det regner, nye Etager. Hver af disse Etager be- 

 staaer af Celler, som omtrent ere en 45'" i H0iden, 

 medens Skillevaeggene kun ere en '" tykke. Man kunde 

 maaskee let troe, at Regndraaberne kunde gjennembryde 

 disse skrebelige Mure, der ere opfarte med saamegen 

 Kunst og Flid, men der skeer netop det Modsatte ; Regnen 

 gjennemtraenger Leret, gj0r det klaebrigt og bringer det 

 derved til at binde sammen, hvilket ikke vilde skee,' hvis 

 det var tert. Da disse Myrer ikke, saaledes som Hvespene, 

 afsondre e*h egen Saft, som de kunne bruge til Binde- 

 middel, ere de henviste til Regnvandets Indvirkning, som 

 de ogsaa vide at benytte; siden torres Leerjorden af Sol- 

 varmen og bages derved sammen til en temmelig haard 

 og solid Masse, hvis Yderflader paa Grund af de Partiklers 

 Fiinhed, som Myrerne benytte, ere saa ja3vne og glatte, 

 at de naesten see ud, som om de vare polerede. Frem- 

 bringer man en kunstig Regn f. Ex. ved at vande Tuen 

 med en Vandkande, faaer man de samme Resultater; My- 

 rerne styrte iilsomt ud, opfere Vaegge, danne Lofter ved 

 at lukke Vaeggene foroven med Buer, og paa en 6 til 7 

 Timer have de opfert en ny Etage. Vedbliver man med 

 Vandingen, begynde de atter paa en ny, men detMaerke- 

 ligste er, at hvis man nu pludseligt herer op med den 

 kunstigt frembragte Regn, nedrive Myrerne, saasnart Jor- 

 den begynder at blive t0r, deres eget ufuldendte Vaerk og 

 traekke sig tilbage til deres underjordiske Gange; kun naar 

 de have faaet Etagen heel faerdig, lade de den blive staaeude. 

 Det er isaer om Foraaret, at denne Art udvider sine Tuer, 

 og den bygger da med megen Iver, saasnart Veiret tillader 



