206 



den er let at arbeide i, f. Ex. paa opkastede Diger, Gr0fte- 

 rande etc.; det er Spiren til den nye Tue, og tilintetgjer 

 man Hunnen, tilintetgjer man tillige den kommende Be- 

 folkning. 



Et andet Sp0rgsmaal er, om Hunnerne, hvis de ikke 

 blive befrugtede, alligevel afrive Vingerne. Ogsaa dette 

 bar Huber besvaret ved at indespaerre Runner, som ikke 

 vare befrugtede, sammen med Arbeidsmyrer i store Glas- 

 apparater; det viste sig da, at de beholdt Vingerne saa- 

 laenge de levede, hvilket varede flere Maaneder, men at 

 Arbeiderne tillige aldeles ikke viste dem den Omhu og 

 Opmarksomhed, som de yde de befrugtede Himner. Flere 

 andre Experimenter afgave det samme Resultat, og det 

 fremgaaer altsaa af disse, at Ving ernes Tab er fri- 

 villigt og f0rst finderSted, naarHunnerne skulle 

 s0rge for deres Afkom. 



Vi have nu fulgt Hunnerne fra det Oieblik af, at de 

 forlode Modertuen for at svaerme, og sect, at de ikke vende 

 tilbage til denne, men derirnod, forudsat at Uheld ikke 

 tilst0der dem, anlaegge nye Colonier fjernt fra denne ; der 

 reiser sig altsaa ganske naturligt det Sp0rgsmaal, hvorledes 

 faaer Modertuen da nye fndivider for at erstatte dem, der enten 

 af Alderdom eller paa anden Maade ber0ves den? Her 

 viser sig atter et Exempel paa Myrernes vidunderlige In- 

 stinkt; naar Svaermene haeve sig, er det nemlig ikke alle, 

 der faae Tilladelse til at drage bort; en Deel bliver holdt 

 tilbage af det talrige F01ge, der ledsager dem, og parrer sig 

 da, enten paa selve Tuen eller paa Planter i Nserheden af 

 denne. Saasnart Parringen er forbi, styrte Arbeiderne til, og 

 bemaegtige sig disse for Tuens Befolkning saa kostbare 

 Individer; gj0r nogen Hun Fors0g paa at flyve bort, afrive de 

 Vingerne paa den, og fore den med Magt ned i det Indre 



