209 



heller ikke ; med en magelos Udholdenhed serge Arbeiderne 

 lor dem; nogle bevogte dem, andre holde dem rene ved 

 at slikke dem med Tungen, og atter andre hente Naering 

 til dem udenfor Tuen; naar disse komme ind i Tuen, 

 reise Larverne sig instinktmaessigt i Veiret, og de meddele 

 da enhver af dem Noget, idet de gylpe den opleste F0de 

 op til dem, ligesom f. Ex. Duerne gjore det ved deres 

 linger; ogsaa Hunnerne, ligesom de Arbeidere, der ikke 

 forlade Tuen, faae deres Andeel af Byttet. Hvor kjaere Lar- 

 verne og Pupperne ere Myrerne , seer man tydeligt alene 

 af den Omstaendighed, at de ere de ferste, som Myrerne 

 straebe at saette i Sikkerhed, naar man gjer etAngreb paa 

 Tuen. De have vist ofte selv, m. H., sect med hvilken Iver 

 og Hurtighed Myrerne s0ge at bringe deres Larver og 

 Pupper, disse saakaldte Myreaeg, i Sikkerhed, naar man 

 rodede op i deres Tuer; ja man bar iagttaget, at My- 

 rer, hvis Bagkrop var afrevet, endnu, saalaenge Kraefterne 

 sloge til, s0gte at tage Deel i dette vigtige Arbeide. For- 

 uden at s0rge for Larvernes Naering, maa Arbeiderne og- 

 saa s0rge for, at de faae en passende Temperatur; Lar- 

 verne blive derfor daglig omflyttede; naar Solen beskinner 

 Tuen, bringes de op i de 0verste Etager, og naar Natten 

 falder paa, atter ned i de nederste, et Arbeide, der ikke 

 er saa ganske ubetydeligt for Myrerne, da Larverne, idet- 

 mindste i deres sidste Stadium, naesten have samme St0r- 

 relse som deres Vogtere, og da deres Antal ikke er saa 

 ringe endda. 



Efter at den sidste Hudskiftning har fundet Sted, gaae 

 Larverne over til deres Puppe til stand, men selv i denne 

 gj0re jde Fordring paa Arbeidernes Bistand. En stor Deel 

 af Myrerne, nemlig alle de, der ingen Braad have, spinde 

 sig ind i et silkeagtigt Hylster, som i Begyndelsen er hvidt 



