213 



eller hele dens Legeme sidder haeftet ved et af dens Been, 

 hvor den med sin sidste Kraft krampagtigt bar fastbidt 

 sig, medens andre, trods at de have mistet et eller flere 

 af deres Been, med samme Voldsomhed fortsaette Kampen. 

 Saalaenge denne staaer paa, kan man, uden selv at befrygte 

 Angreb, rolig iagttage dem ; selv naar man laegger sin Haand 

 paa Jorden, bide de sig ikke fast i den, Noget som de 

 ellers altid gjere. Imidlertid gaae Forretningerne i Tuerne 

 deres rolige Gang. Larvene blive fodrede , Arbeiderne 

 hente F0de, og kun naar et af Partierne er ifaerd med at 

 blive overvundet, afsendes der nye Colonner for at komme 

 de Betraengte til Hjaelp. Saadanne Kampe kunne vare flere 

 Dage; henimod Aften drage de Stridende lidt efter lidt 

 sig tilbage til deres Tuer, men den naeste Morgen ved 

 Solopgang begynder Kampen paa ny og med samme Haef- 

 tighed; det Eneste der afskraekker de Stridende er en dygtig 

 Pladskregn, et Middel, som jo ogsaa bar viist sig virksomt 

 i Menneskenes Kampe. 



Som oftest er det Myrer af forskjellig Art, der be- 

 kjaempe hinanden, men ofte, som her med Skovmyren, er 

 det samme Art, men fra forskjellige Tuer. Man skulde 

 troe, at da alle Individerne omtrent ere af samme Sterrelse, 

 samme Farve og omtrent af samme Udseende, at det saa 

 vilde falde dem vanskeligt at gjenkjende hverandre ; men 

 dette er dog ikke Tilfaeldet. Undertiden seer man rigtig- 

 nok, at der ligesom finder en Forvexling Sted, idet at et 

 Par angribe hinanden , men derpaa pludselig give slip, 

 kjaertegne hinanden og derpaa med forenede Kraefter gaae 

 10s paa en tredie vjrkelig Fjende ; hvilke Midler eller hvilke 

 Kjendetegn de have for saaledes at skjaelne mellem hver- 

 andre, er meget vanskeligt at afgjere, og hidindtil er det 



14* 



