215 



til den anden, og umiddelbart derpaa saette de sig iBevae- 

 gelse. Alle Amazonmyrerne, paa Hunnerne ogHannerne naer, 

 have nu forladt deres Tue; Marschen gaaer for sig med 

 forbausende Orden, og uden at Veiens Ujevnheder for- 

 styrrer deres Colonne, skrider denne lige fremad ofte flere 

 100 Skridt, indtil de have naaet en Tue, som indeholder 

 de sorte Myrer. Saasnart disse 0ine Amazonmyrerne, op- 

 staaer der stor Bevaegelse i deres Tue, man seer dem 

 10be forvirrede omkring og endelig i stor Maengde besaette 

 Aabningerne til Tuen, som om de kjendte den Fare, der 

 truede dem. Det hjaelper dem imidlertid ikke meget; 

 Amazonmyrerne styrte, trods deres langt ringere Antal, 

 imod dem med et utroligt Raseri, og da de foruden deres 

 anseelige St0rrelse tillige ere forsynede med en Braad, 

 splittes efter en kort, men haeftig Kamp de sorte Myrer 

 til alle Sider, og Amazonmyrerne forsvinde gjennem Aab- 

 ningerne i det Indre af Tuen. Et Par Minutter efter 

 komme de atter frem, og hver baerer da i Munden enten 

 en Puppe eller en Larve, men aldrig, som Huber udtrykke- 

 ligt bemaerker, nogen Arbeidsmyre. Nu begynder Tilbage- 

 toget, og ved dette er der det Maerkvaerdige , at medens 

 de marscherede colonneviis ud, saa skeer dette ikke her; 

 enhver sager blot at komme saa hurtigt tilbage til Tuen 

 med sit Bytte som muligt. Her vente de sorte Myrer, som 

 de alt tidligere have gjort til Fanger, dem og modtage 

 Larverne og Pupperne for at bringe dem ned i deres 

 underjordiske Galerier. Amazonmyrerne lade sig villigt skille 

 ved deres Bytte, ordne sig paa ny og marschere nu atter 

 mod den alt engang plyndrede Tue. Her have Arbeiderne 

 imidlertid gjort Aft for at tage imod dem; deres Larver 

 og Pupper ere bragte saa dybt ned i Jorden, som muligt; 

 ITuens Indgange ere barrikaderede med Traesplinter og 



