283 



til del Optagne, erstatte de hinanden, bar dot Frste eller 

 det Sidste Overvaegt, og dette vigtige Spergsmaal ter \i i 

 denne Artikel ikke lade nbesvaret. Organismen kan i denne 

 Henseende sammenlignes med en Maskine, som, saalaenge 

 den skal vedblive at virke med fuld Kraft , stadigt maa have 

 fuld Erstatning for det Forbrug af Kraft, som medgaaer 

 til dens Forretnings Udforelse; en Dampmaskine kan jo 

 f. Ex. ikke holdes i Gang, med mindre der stadigt fyres 

 saa staerkt under Kjedlen, at der i en given Tid tilferes 

 den ligesaamegen Kraft , som den i samme Tid taber. 

 Ligesom der nu til enhver af de ved Dampmaskinen frem- 

 bragte Bevaegelser medgaaer Kraft, saaledes er det Samme 

 Tilfaeldet med Organismen ; enhver Bevaegelse, saavel af de 

 vilkaarlige som af de uvilkaarlige Muskier, forbruger en 

 vis Maengde Kraft, og Forbruget, der ved Dampmaskinen 

 viser sig som den bortgaaende Damp, viser sig her som 

 Uddoen af de engang levende Dele og deres Bortgang i 

 forskjellige Forbindelser. Erstatningen, for Dampmaskinen 

 Maengden af Braendmaterialet, for Organismen Maengden af 

 de opsugede Dele af Fademidlerne , maa naturligviis staae 

 i Forhold til og rette sig efter Forbruget, og, skal Kraften 

 vedligeholdes usvaekket, maae disse to Potentser holde hin- 

 anden i Ligevaegt; der maa altsaa f. Ex. i Lebet af 24 

 Timer finde ligesaastor Tilfersel af Naeringsstof Sted, som 

 der i samme Tid er bortgaaet Stof fra Organismen. Er- 

 faringen laerer os nu, at dette finder Sted for en vis Pe- 

 riode af ethvert Dyrs eller Menneskes Liv; thi preve vi 

 f. Ex. en fuldvoxen Mands Vaegt, saa ville vi fra den 

 ene Dag til den anden under Sundhedsforhold ikke finde 

 nogen kjendelig Forandring ; til et videnskabeligt, stringent 

 Beviis udfordres der imidlertid, at vi ligefrem ved Bereg- 

 ning kunne godtgjere , at det maa vaere saa; men ogsaa 



