285 



muskier at forbruge. Barnets Vaegt tiltager ogsaa fra Dag 

 til Dag; men her er det ikke som hos Fraadseren noget 

 Ahnormt, som finder Sted. Da nemlig alle Organer hos 

 Barnet skulle udvikles videre, maa der vaere et Overskud 

 af Erstatning tilstede; derfor spiser det saameget, ofte 

 mere end den Voxne, men derfor sover det ogsaa saa- 

 meget; thi under Swvnen udferes der jo ingen vilkaarlige 

 Bevaegelser, og selv de uvilkaarlige ere svagere; der med- 

 gaaer altsaa meget mindre Kraft i et givet Tidspunkt under 

 Savnen end i den samme Tid i vaagen Tilstand. Den i 

 det Hele forbrugte Kraft er altsaa ikke betydelig, og det i 

 rigelig Maengde indtagne Naeringsstof er da ikke alene til- 

 straekkeligt til at erstatte de bortgaaende Dele, men over- 

 gaaer dem endog i Maengde; Organerne tiltage derfor i 

 Sterrelse, Barnet voxer, og dels Vaegt foreges. Denne Til- 

 tagen er alter, som Enhver veed, stserkere, jo yngre Bar- 

 net er, og allerstasrkest hos den Nyfodte fra den ene Dag 

 til den anden ; derfor see vi ogsaa det nyf0dte Barn stadigt 

 patte, naar det ikke sover; den meste Tid i de ferste Dage 

 af dets Liv tilbringer det sovende, vistnok de 23 af de 24 

 Timer. Ogsaa for den Voxne er S0vnen nedvendig, og 

 det desto mere, jo flere Anstraengelser Dagen har med- 

 fert; kun ved et i denne Henseende efter de torskjellige 

 Individualiteter vel noget forskjelligt, men altid passende 

 Forhold mellem S0vn og Vaagen kan Sundheden bevares, 

 og derfor see vi paa den ene Side, at Nattevaageren ud- 

 magres og bliver krafteslos, og paa den anden Side, at 

 den, som sover for meget, bliver feed og lad. 



Erstatningen er imidlertid ikke altid enten lig med 

 eller st0rre end Forbruget; Naturens Orden f0rer det med 

 sig, at den i en vis Livsperiode maa blive mindre end 

 dette, og dette finder Sted hos Oldingen. Jo aeldre 



