377 



heldige, thi Gud beroligede Hav og Luft, medens del 

 Modsatte vilde have varet heist uheldigt for Ildens An- 

 vendelse. 



Vi see af disse Citater, at den graeske lid brugtes 

 meest til Sees; den omtales kun nogle faa Gange ved 

 Beleiringer. Saaledes berettes der, at Indbyggerne af en 

 beleiret By sloge deres Fjender paa Flugt, idet de for- 

 braendte deres Ansigt og Skjaeg. 



Temmelig overeenstemmende med disse Beretninger 

 er den, som findes i Joinvilles Ludvig den Helliges Hi- 

 storic. Ludvig beleirede paa sit ferste Korstog Damiette; 

 Sarazenerne, som forsvarede Byen, segte at braende de 

 franske Angrebstaarne ; det lykkedes dem ogsaa, efterat 

 llden tlere Gange var bleven slukket. Ved et Angreb paa 

 Byen blev en af de franske Riddere naesten heelt be- 

 daekket med lid, og det lykkedes kun meget vanskeligt, 

 at slukke Ilden. 



Disse simple Beretninger passe kun daarligt til vore 

 tidligere Forestillinger. Der siges udtrykkeligt, at Ilden 

 kunde slukkes, og hverken den franske eller de graeske 

 Historieskrivere fortaelle, at noget Menneske mistede Livet 

 ved den. 



Angaaende den graeske lids Sammensaetning ville vi 

 neppe kunne vente Oplysninger fra den Kant. Der siges 

 et Sted, at man brugte Harpix, Svovl og Naphtha, altsaa 

 de saedvanlige Stoft'er, som udmaerke sig ved deres store 

 Braendbarhed. Vigtigere ere de2Notitser i Reiser Leos fer 

 omtalte Vaerk : at man kunde bekjaempe sine Fjender, idet 

 >man af Metalrer udslyngede Siv, fyldte med graesk Ild, 

 og, at man taendte lid i den ene Ende af Rerene, hvor- 

 efter de ved deres egen Kraft under Reg og Knald haevede 



