383 



med et Traestempel. Endnu medens del er fugtigt, blandes 

 det med Krudt eller istedetfor dette med Salpeter, Svovl 

 og en Oplosning af Benzoeharpix i Viinaand. Denne Masse 

 forvandles til Korn af en saadan Starrelse, at hver enkelt 

 Faenghaette kommer til at indeholde omtrent 2 /? Gran 

 Knaldkviksolv. 



Man bar til forskjellige Tider vaeret betaenkt paa at 

 finde Forbindelser, som uden at udsaette Arbeiderne for de 

 samme Farer vare i Besiddelse af de Egenskaber, som 

 gjyre Knaldkvikselvets Anvendelse 0nskelig. 



Et saadant Stof synes Nitromanniten at vaere; den 

 exploderer ikke ved en let Gnidning, men forpuffer med 

 et staerkt Knald, naar man giver den et staerkt Slag med 

 en Hammer. Den fremstilles ved at behandle Mannit (et 

 sukkerlignende Stof, som udtraekkes ved kogende Alkohol 

 af Manna) med en Blanding af staerk Salpetersyre og Svovl- 

 syre. Den danner i reen Tilstand smaa, fine, silkeglindsende 

 Krystalnaale. Om den med Tiden vil finde nogen udbredt 

 Anvendelse, er et Sp0rgsmaal; thi deels er dens Frem- 

 stilling bekostelig, deels synes den ikke at taale laengere 

 Opbevaring, men at dekomponeres ved Henstand under 

 Udvikling af rede Dampe. Kan Dekompositionen gaae for 

 sig i et lukket Glas, vil det Samme kunne skee, naar den 

 fandtes indesluttet i Kobberfaenghaetterne; som en Felge 

 deraf maatte man give Afkald paa den Fordeel, bestandig 

 at vaere sikker paa, at Skuddet gaaer af. Da man ievrigt 

 ved at iagttage de ovenfor omtalte Forsigtighedsregler kan 

 gjwe Faenghaetternes Fabrikation om ikke farcies, saa dog 

 mindre farlig end Krudtets Tilberedning, (baade for Ar- 

 beiderne og Bygningerne), saa vil Knaldkvikselvet neppe 

 saa snart blive fortraengt fra den Plads, det nu indtager. 



