361 



738 Gange saa stor som alle Planeternes tilsammen. Der- 

 imod er dens Vasgtfylde kun af Jordens, altsaa 1 T \^ af 

 Vandets, omtrent som Vaegtfylden af Steenkul. Tyngden 

 paa dens Overflade er 28^ Gang saa stor som paa Jor- 

 den, saa at et Legeme paa Solen vilde falde 443 Fod i 

 ferste Sekund, medens del her paa Jorden kun falder 15J 

 Fod. llvilken Indflydelse denne umaadelige Tiltraekning 

 maa udeve paa alle Forhold paa Solen, er det let at indse, 

 efter hvad der tidligere er sagt om Tyngdens Betydning 

 for Planeterne. 



Bevaegelsen af de Pletter, der undertiden ses paa 

 Solens Overflade, og som senere skulle blive naermere 

 omtalte, viser os, at Solen bar en Omdrejning om 

 en Axe ligesom Planeterne; den foregaar i 25 af vore 

 Dage, er altsaa temmelig langsom, navnlig i Sammenligning 

 med Jupiters og Saturns Omdrejninger. Uagtet Solens 

 Gjennemsnitslinie endogsaa er meget sterre end Jupiters , be- 

 virker den langsomme Omdrejning dog en langt svagere 

 midtpunktflyende Kraft ved Solens jEkvator end ved Ju- 

 piters, saa at Omdrejningen kun faar en meget ringe Ind- 

 flydelse paa Tyngdens Sterrelse paa de forskjellige Punkter 

 af Solen, og aldeles ingen for lagttagelsen maerkelig Ind- 

 flydelse paa Solens Figur. 



Den overordentlig vigtige Rolle Solen spiller som 

 Kilde til alt Liv her paa Jorden , idet det er fra den Livets 

 vigtigste Betingelser, Lys og Varme, stromme til os, bar 

 naturligvis fra de fjerneste Tider bragt Menneskene til at 

 taenke over dens naturlige Beskaffenhed. Den var for Old- 

 tidens Philosopher en braendende lid ; men af hvilken Natur 

 denne lid var, om det var en gledende Sten, om det var 

 en Flamme, der bestandig fordrede Naering for at vedlige- 

 holdes ligesom vore Baal her paa Jorden, derom kunde 



24 



