368 



Sperges der nu, om der findes levende Vaesener paa 

 Solen, saa maa Svaret blive del samme som for alle de 

 andre Kloders Vedkommende , at der ikke vides noget 

 derom, og at man aldrig ad Erfaringens Vej vil kunne 

 faa noget at vide derom. Umuligt kan det neppe vaere; 

 thi den vaerste Indvending derimod, at der vilde vaere en 

 for alt levende absolut adelaeggende Varme selv paa So- 

 lens inderste merke Kjerne, kunde maaske falde bort, naar 

 vi antage, at den inderste Atmosphaere virkede saa staerkt 

 tilbagekastende paa Lys- og Varme straalerne , at kun for- 

 holdsvis faa af dem kunde traenge igjennem den. 



Spergsmaalet om, hvorvidt de fremmede Kloder ere 

 beboede, er saa gammelt; det er af den Slags Spergsmaal, 

 som aldrig kunne blive besvarede, men som netop derfor 

 ere velkomme for en stor Klasse af Mennesker, der her 

 have en Tumleplads for en ubunden Phantasi. Det eneste, 

 man kan sige er, at det vilde synes underligt, om netop 

 Jorden, som er en af de mindste af alle de Kloder, vi 

 kjende, og som aldeles ikke har noget ved sig, der gj0r 

 den bedre eller vaerdigere end alle de andre, skulde vaere 

 den eneste, hvor et Liv kunde trives, og at det er en i 

 hejeste Grad indskraenket Anskuelse, at Mennesket, saa 

 ufuldkomment i al sin Fuldkommenhed, skulde staa paa 

 Skabningens hejeste Trin, en Mening som ikke er bedre end 

 Barnets, der tror, at intet er saa stort og herligt som de 

 Omgivelser, hvori det lever, selv om disse ere nok saa 

 smaa. 



