372 



De fleste Explosioner ledsages af et Knald, som op- 

 staaer ved Sammenst0det mellem den omgivende Luft og 

 de udviklede Dampe og Luftarter. Disse have en meget 

 hei Varme og som en F01ge deraf en betydelig Spaend- 

 kraft. Spaendkraften tabes ved Afkj01ning og samtidigen 

 den Evne at kunne modstaae Luften, som straeber efter 

 at indtage sin gamle Plads. Heri forhindres den dog deel- 

 viis ved Forpufningsprodukterne, som nu indtage et Rum- 

 fang, som svarer til deres Maengde og Temperatur, og der 

 skeer et nyt Sammenst0d. Begge Sammenstad skee saa 

 hurtigt efter hinanden , at 0ret kun opfatter den opstaaede 

 Rystelse af Luften som et enkelt Knald. Indesluttes 

 den exploderende Substans af faste Legemer, saa forstaerke 

 de Knaldet, idet de udviklede Gasarter i en vis Grad 

 holdes samlede og tvinges til at virke indenfor en kortere 

 Tid og med mere samlede Kraefter. Det er bekjendt, at 

 den samme Maengde Krudt knalder mere eller mindre 

 staerkt, eftersom en B0sse lades med eller uden Kugle, 

 og at vi slet ikke h0re noget Knald, naar vi afbraende 

 Krudtet 10st. 



1. Salpeterkrudtet 



bar meget laenge vaeret kjendt, og neppe mange Opfindelser 

 have ud0vet en saa gjennemgribende Iridflydelse paaVerdens- 

 begivenhedernes Gang som Krudtets, efterat man havde 

 begyndt at anvende det i Krigen. 



Det tilberedes som bekjendt af Salpeter, Svovl og Kul. 

 Salpeteret underkastes en omhyggelig Rensning og Om- 

 krystallisering , navnligen for at bortskaffe Kogsaltet, som 

 altid fmdes indblandet i det raa Salpeter, og som meget 

 betydeligt vilde formindske dets Virkning. 



Som Kul anvendes g!0det Lindetrae. 



