396 



Punkter bererer Jorden, nemlig med det tykke Haelebeen, 

 den yderste Ende af den lille Taas Mellemfodsbeen og 

 den inderste Ende af Tommeltaaens forste Led. Den sterste 

 Deel af Legemets Vaegt hviler imidlertid paa Haelen, som 

 ogsaa er det staerkeste af de naevnte Punkter, og heri see 

 vi strax en Modsaetning til Pattedyrene, hvoraf egentlig 

 ingen, selv ikke de saakaldte Saalegaengere , traede paa 

 Haelen; den starste Deel af Pattedyrene ere endog Taa- 

 gaengere, og hos dem er Haelen leftet heit over Jorden. 

 At den opreiste Gang er den eneste naturlige for 

 Mennesket, er altsaa sikkert nok, og ligesaa vist er det, 

 at dette er den alene for Mennesket, at den altsaa er et 

 Saerkjende for os. At den Gang paa 2 Been, som dand- 

 sende Bjerne og afrettede Hunde eller Heste stille op, er 

 aldeles unaturlig, behever vel ikke engang at omtales ; men 

 om visse Aber synes det derimod at vaere en temmelig al- 

 mindelig Forestilling , at den opreiste Stilling er dem na- 

 turlig, og at de altsaa i Bevaegelsesmaaden staae ved Siden 

 af Mennesket. Men Abernes Stilling paa Bagbenene alene 

 kan ikke lignes med vor; thi de staae hverken paa hele 

 Fodsaalen, ei heller paa de 3 ovenfor naevnte St0ttepunkter, 

 hvormed Menneskets Fod bererer Jorden; men de traede 

 paa Fodens ydre Rand, medens Fodsaalerne vende mere 

 eller mindre indad mod hverandre. Bevaege de sig nu 

 fremad i denne Stilling, da er deres Bevaegelse omtrent 

 iigesaa slet paa To, som Menneskets paa alle Fire, og de 

 sege derfor at hjaelpe derpaa ved at stette sig til en Stav, 

 eller de kunne i Almindelighed paa Grund af deres For- 

 lemmers uforholdsmaessige Laengde i den opreiste Stilling 

 naae til Jorden med Fingerenderne. Seer man" dem der- 

 imod 10be paa alle Fire eller isaer klattre i Traeerne, hvor 

 de med en ganske overordentlig Faerdighed svinge sig fra 



