402 



hvad man kan kalde et Instinctsprog, medens et For- 

 nuftsprog kun fmdes hos Mennesket. Men naar man 

 vil opstille dette som et legemligt Fortrin, da farer man 

 meget vild; thi Fortrinet ligger ene og alene i detAande- 

 lige, havde Mennesket ikke Fornuften, kunde del heller 

 ikke have et Fornuft-Sprog. Vor Evne til at tale er ingen- 

 lunde beroende paa noget LegemJigt; thi vore Stemme- 

 organer ere langtfra fuldkomnere uddannede end Dyrenes; 

 Prof. Eschricht har endog hos en langarmet Abe fundet 

 5 Muskier flere ved Stemmeorganerne end hos Mennesket; 

 men derfor kunde Aben ikke tale. Naar vi here en Papa- 

 geie snakke, have vi jo ogsaa heri et Beviis for, at Tale- 

 evnen ei ligger alene i Legemsbygningen, da den legem- 

 lige Betingelse for Talen jo aabenbart er tilstede hos Fuglen; 

 men den siger bestandig kun de Ord, man har laert den, 

 i den samme Orden og Sammenhaeng, hvori den har laert 

 dem; den formaaer ikke selv at danne Saetninger, hvori 

 den kunde udtale sine Tanker; thi den har irigen Tanker, 

 den mangier Fornuften ; den legemlige Betingelse for Talen 

 er tilstede; men det vaesentligste Moment, den aandelige 

 Betingelse mangier. 



Vi sagde ovenfor, at Fordelen ved at have fire Be- 

 vaegelsesredskaber var hos Mennesket opgivet forHaandens 

 Skyld, som maatte frigjeres forat kunne anvendes efter 

 sin Bestemmelse. Det ligger allerede heri, at Haanden 

 maa vaere et ganske fortrinligt Redskab, siden det var 

 vaerdt at offre en saadan Fordeel derfor, og saaledes er 

 det i Virkeligheden ogsaa; men vil man opstille det som 

 et legemligt Fortrin, maae vi dog protestere derimod. Al- 

 lerede en af Oldtidens beromteste Maend, den bekjendte Laege 

 Galenus, som levede i det 2det Aarhundrede efter Christ! 

 Fedsel, bemaerkede Haandens hensigtsmaessige Bygning og 



