405 



tighed kan ikke undertiden en Virtues lade sine Fingre fare 

 fra den ene Ende af Instrumental til den anden, og med 

 hvilken Praecision veed ban ikke paa samme Tid at berere 

 netop de Tarigenter, som svare til de Toner, ban vil frem- 

 bringe, og at udeve netop det Tryk, som er nodvendigt 

 for at fremkalde de Modulationer, som just udkraeves i det 

 concrete Tilfaelde. Ogsaa bos Taskenspilleren see vi Fin- 

 grene bruges med en overordentlig Hurtighed, eller retttere 

 vi see det ikke , netop fordi de bevaeges med saa stor 

 Hurtighed, at vi ei kunne folge dem med Oinene, og at 

 der ogsaa her udkraeves en overordentlig Grad af N0iag- 

 tighed i Bevaegelserne, er jo indlysende nok. 



At Menneskets Haand kan bruges til de forskjelligste 

 Ting og er et saare fortrinligt Redskab, er derfor vel ind- 

 lysende nok; men man kunde opstille det Sp0rgsmaal, om 

 den da er noget saa Saeregent for Mennesket? thi Aberne 

 have jo dog ogsaa Haender? Hertil kan da svares, at Men- 

 nesket bar i Haanddannelsen ligesaa meget forud for Aben, 

 som i den opreiste Gang, der jo ogsaa paa en Maade 

 findes hos nogle Aber. Abernes Haand er nemlig i 

 Grunden alene dannet i Overeensstemmelse med den Leve- 

 maade, de skulle fore; den er givet dem som det fortrin- 

 ligste Redskab , de kunde have til dermed at holde sig 

 fast om Grenene, og hvor ypperligt Abehaanden er skikket 

 dertil, falder strax i 0inene, naar man bar Leilighed til 

 at betragte, med hvilken forbausende Hurtighed og Sikker- 

 hed Aherne svinge sig fra en Green til en anden, fra et 

 Trae til et andet naerstaaende. Seer man derimod en Abe 

 holde sin Fede eller noget Lignende i Haanden, da seer 

 man ligesaa let, at den aldrig er island til at gribe med 

 den Sikkerhed og Neiagtighed, hvormed vi gjere det, tl- 



