356 



maerkeligste Maade krydse hverandre imellem Mars- og 

 Jupitersbanen. 



Kometernes Haler ere kegle- eller valseformige ly- 

 sende Masser, der straekke sig ud fra Kometen, saedvanlig 

 i modsat Retiring af den , hvor Solen staar. De ere ligesaa 

 eller endnu mere gjennemsigtige end Taagemassen , der 

 omgiver Kjernen, og bryde heller ikke de Lysstraaler, der 

 passere igjennem dem til vort 0je. Halernes yderste 

 Rande ere altid langt staerkere lysende end deres Midte, 

 hvilket tvinger os til at antage, at de ere hule Kegler eller 

 Valser. Deres Sterrelse er meget forskjellig; ved nojile 

 Kometer findes de slet ikke, medens de ved andre have 

 strakt sig over den sterste Del af Himmelen med en 

 Laengde af mange Millioner Mile. Ikke sjelden har man 

 iagttaget flere Haler ved den samme Komet. 



For at laere Kometernes Masser at kjende maa man 

 gaa den samme Vej, som tidligere er antydet ved de Pla- 

 neter, der ingen Maaner have : man maa s0ge at udfinde 

 den forstyrrende Indflydelse, som de ud0ve paa andre Klo- 

 ders Baner. Lejligheden til at foretage saadanne Bestem- 

 melser har oftere tilbudt sig, idet flere Kometer paa deres 

 Vej imellem Planeterne ere komne disse meget naer, saa- 

 ledes at en af dem endog er passeret imellem Jupiters 

 Maaner. Men den paavirkede dem ikke saameget, at det 

 var muligt at iagttage det, medens den selv blev saaledes 

 paavirket af Jupiters store Masse, at dens Oml0bstid om 

 Solen ferst blev formindsket fra en meget lang (forresten 

 ubekjendt) Tid til nogle faa Aar, og at den derpaa igjen blev 

 slynget ud i en ny umaadelig lang Bane. Denne samme 

 Komet kom 1770 saa naer vedJorden, som kun faa andre 

 ere komne; dens mindste Afstand var omtrent 318000 Mile. 

 Hvis dens Masse (Vaegt) havde vaeret saa stor som Jordens, 



