409 



denne Omstaendighed, behever naesten ingen videre Ud- 

 vikling. Halen er et for Dyrene meget nyttigt Organ, som 

 man let indseer, naar man laegger Maerke til, hvorledes 

 f. Ex. Hesten og Koen benytte den til at bortjage Insecter 

 med; Kaenguruhen bruger den som Stflttepunkt, Egeraet 

 bar i sin Hale en fortraeftelig Balancestang, Fugiene bruge 

 den som Styreredskab , Hvalerne og Fiskene kunne ikke 

 undvaere den som Bevasgelsesredskab o. s. v. ; men til hvad 

 Nytte skulde den vaere for Mennesket? Den vil.de aabenbart 

 vaere et aldeles unedvendigt Paahaeng, og Naturen giver 

 ganske bestemt intet Vaesen et Organ, uden at det kan 

 tjene til Nytte ; man vilde med samme Ret kunne paastaae, 

 at det er et Fortrin for .^ennesket, at det ikke liar en 

 saadan Lap over Naesen som Kalkunen eller et Horn som 

 Rhinoceros o. s. v. 



Endnu mere intetsigende er det, naar man betragter 

 det som et Fortrin, at Menneskets Ryg er saa bred, at 

 Rygleiet bliver det naturlige for ham under Hvilen, og 

 da navnlig under S0vnen. At det er en aldeles uvaesentlig 

 Omstaendighed, om Ryggen er bred eller smal, behever 

 naturligviis intet Reviis; men det maa dog bemaerkes, at 

 det neppe engang er rigtigt, at Rygleiet er det naturligste 

 for Mennesket; thi tvertimod vaelge idetmindste de fleste 

 Mennesker under Sevnen Sideleiet, som man tidt nok bar 

 Leilighed til at overbevise sig om. 



Vi have nu betragtet de i Menneskets Legemsbygning 

 i Modsaetning til Dyrets tilstedevaerende Forskjelligheder, 

 som i Almindelighed opstilles som Fortrin af Forfaegterne 

 for den Mening, at Mennesket i sin Legemsbygning skulde 

 vaere udmaerket fremfor Dyret, vi have under segt, hvorvidt 

 det er berettiget at betragte disse Forskjelligheder paa 

 denne Maado, og vi ere da komne til samme Resultat ved 

 dem alle. Legemlige Fortrin bar Mennesket ikke faaet af 



