417 



De menneskelige Handlingers normale Gang og Or- 

 den er derfor: f0rst Drift til under de tilstedevaerende 

 Forhold at fremskaffe, hvad der bar den beh0rige Qualitet 

 for Subjectets F01else; dernaest Erkjendelsen af Mid- 

 delets Efficacitet; og saa slutteligt disse tvende Factorers 

 Product, som er Villien til den forestaaende Handling. 

 Det er da med andre Ord: Mennesket handler alminde- 

 ligviis med Overlaeg. 



I det dyriske Liv derimod mangier som oftest Noget 

 af, bvad der henherer til og gaaer foran for den overlagte 

 Handling. Snart mangier Erkjendelsen af Handlingens 

 Efficacitet, snart F01elsen af Gjenstandens Qualitet, snart 

 og som oftest begge Momenter; men der fremtraeder dog 

 en Villie i Handlingen. Den vilkaarlige Handling er derfor 

 i det dyriske Liv ikke motiveret paa den for det menne- 

 skelige Liv gjaeldende Maade, men denne erstattes ved det 

 indtraedende Forhold, at Handlingen motiveres ved Hand- 

 lingens egen Qualitet o: Forhold til Subjectets Felelse. 



De dyriske Handlingers normale Gang er derfor: 

 forst Handlingens Qvalitet for Felelsen; dernaest Villien 

 til den forestaaende Handling; og tilsidst, efter Handlingen, 

 muligviis Erkjendelsen af Handlingens EfQcacitet. Det 

 er det, som vi udtrykke ved at sige: Dyret handler al- 

 mindeligviis efter Instinkt. 



Hvorledes Instinctet nu skal lade sig forklare o: 

 hvorledes vi skulle beskrive den deri sig visende Natur- 

 virksomhed, skal jeg ikke kunne sige med megen Be- 

 stemthed. At lade alle instinktmaessige Handlinger vaere 

 reent physiologiske Phaenomener ligesom en Deel 

 af de omtalte uvilkaarlige , gaaer ikke an, skjendt man 

 jo vel bar forsegt det; alle Dyr ere Maskiner sagde 

 Cartesius. Snarere kan man forklare det ved visse saer- 



