418 



egne os ubekjendte Sandsefornemmelser. Man 

 kan da enten lade disse anvise Handlingens Gjen- 

 stand, f. Ex. forklare Traekfuglenes Vandringer af en 

 forstasrket Sands for Varmen i det Fjerne; men herved 

 vil da Phaenomenet egentligt falde ud af Instinktets Sphaere 

 og gaae over i Intelligentsens ; eller ogsaa man kan an- 

 tage, at der i selve Handlingens Actus er noget 

 primitivt Indbydende, der strax leder Dyret paa det 

 rette Spor, f. Ex. naar Myreleven graver sin Rule; men 

 hvorfra faaer denne Actus dette Indbydende her og ikke 

 ellers? Jeg indr0mmer derfor aldeles, at ingen af disse 

 Forklaringer slaaer til i alle Tilfaelde, og at man derfor 

 ikke vel kan undgaae at tye til Hypothesen om med- 

 givne Ihdsigter. At disse Indsigter skulde strakke 

 sig saavidt, at Dyret derved forud kjendte Gjenstandenes 

 Qualitet og Midlernes Efficacitet, maatte man have megen 

 Forkjffirlighed for overnaturlige Kundskaber (Inspirationer) 

 for at troe. Vi lade det, som man har seet, vaere 

 nok med at antage, at Dyret endnu f0r Preven kjender 

 visse Handlingers Qualitet. Hvorledes denne Indsigt 

 kommer ind i Dyret er ikke til at afgjere; men 

 vel maae \i antage Eet af To, enten at de materielle 

 Betingelser (i HjaBrnen eller deslige) for enhver saadan 

 Forestilling here med til det specieHe Dyrelivs 

 Grundform, eller at de efterhaanden ere uddan- 

 nede ved Artens historiske Med fart, o:at de Livs- 

 handlinger, ved hvilke Dyret, under Tilfaeldets og N0d- 

 vendighedens Indflydelse , skaffede sig Behageligheder 

 eller reddede sig eller sin Afkom fra Undergang, have 

 indgravet sig saa fast i dets Tasnkeorganer, at de efter- 

 haanden ere blevne Slsegtens uafhaendelige Arvegods. 

 Jeg veed ingen bedre Forklaring end denne sidste, men 



