62 * ) O ( 



for fig gar efter Herr D:r PETITS 

 9>) <mvisning (u). 24 Hvilken kraft J'dtter be- 

 "mddningar och vdrkar i drift och ordning. 

 "25 Om den Vandandes Idge vid den natur- 

 * J liga forlofsntngen* 26 Om den bjelp man 

 "dr Jkyldig en vdndande Qvinna uti den na- 

 *'turliga forlofsningen (v). 27 Om Nafvel* 



ftrdn* 



(u) Jag & r min ^ el flculle haldre 6nikat det A* f6lgt 

 Naturens anvisning , halft jag vid Capitlets ge- 

 nomlarande finner at de markeligen differeifa. 



(v) Ehuru jag forefatt mig at i defle anmarkningar 

 va-a kort, kan jag dock ej underlata , at hai* 

 nagot vidlyftigare anf6ra de fallka och til en 

 ftor del baibariilza lardomar Afrhar gifVer, hvil- 

 ka, upkomne i den m6rka tiden, da Vetenlka- 

 pen annu lag i linda , til var tids blygd annu 

 finnas hos en del til och med Accoucheurer, S 4 

 246 1: lonedifran lafes : "at Qvirman wot flutet 

 "blifaer fdranlflien at likfotn mot fm villa forar- 

 "beta Qdrkarna" Hvad harmed fflrftas kan jag 

 aldeles ej fatta, fom jag ej kan g6ra mig be- 

 grep om hvad det vil ilga at f6rarbeta varkarna, 

 ehuru ofta jag ock hdrdt olarda Gummor tala 

 darom. Den olika ftillning hvartil A:r har ftyr- 

 ker den vandande, ar aldeles onodig, fom Qvin- 

 nan harunder ej mera rar fig fjelf, utan tvingas 

 af convulfiviike kryftningar til den efter Naturens 

 afiigt lampeligaile Mllning, mot Iwilken mart 

 vift ej b5r ftrida* S. ^47 lin. 9 & 10 "fl- 

 "grepet bor uiofvas i bdrjan Jdllari) men vidci* 

 "re ganjka forjigtigt '," Manne detta fenare ej 

 Sr nfidvandigt bade fran bSrjan til flut ? S. 

 250 medlerfta ftycket: "Man Jkall fait a flata 

 "banden utanpct den ulfpdnde toellangfirden J3* 



