162 * ) O ( * 



ena har fannirigen til 6gnamarke och tfter- 



ftrafvar medelmattan $ Den andra gar anda 



til det ofverdrifna och ftannar faledes i o- 



rimligheter. Jag vil ingaluncla harmed 



hafva forringat vardet af de Manners ftora 



moda , fom bragt var Kund/kap til redighet 



och vara begrep til nagon jamnlik ftadga. 



Var tids arfarenhet b6r matas med foroal- 



derns 5 och fjelfva mattftacken igenfins hos 



deffa Skriftftallare 5 Men jag paftar at Kon- 



ften ingen ting vunnit af vara nyare Syflema- 



tici 5 da den vunnit ganfka anfenligt af vara 



nyare Praftici. Alt har fin grans och al- 



Ja ytterligheter aro i"kadeliga. Det forfpanda 



Sniilet tander irrblofs och den omkansvarda 



okunnigheten flacker ait ljus. Det ar en 



lika fa uppenbar darlKapatharklyfva, fom en 



jfkadelig dumhet at ingen ting kunna utfor- 



/ka. Skryta med Univerfal-Medel hor til 



Markfchreieriet och debitera Arcana ar char- 



latanerie , afven fom Anatomijera Nerverhot 



til Veienjkapens Vurmar och Emperismen blott 



och bar til Qvack/alfvarne. 



Deffa aro mina tankar om Lakare-Ve- 

 ten^apen, dem jag fatt fram(6r denna kor- 

 ta Berattelfe, i ingen annan affigt, an at gif- 

 va mig en flags qrfagt for det fteg jag tagit 

 at meddela mina Anmarkningar, och aldra- 

 maft f6r min troga uplinnings-gafva, fom i- 

 bland Q [adan mangd fjuka ick@ kunnat pa- 

 hit- 



