39 



-som ar en sann Viilsignelsc 

 for oss. 



23. "Hvi skulle jag 

 mycket ondt gora och syn- 

 da emot Gud?" 1 Mos. 

 39: 9. 



Val dig, om delta ar ditt 

 tal under frcstclscn. Har del 

 alltid varit dct? 



21). "Men den ofverste 

 skanken ta'nkte icke pa Jo- 

 seph , utari glomde honom." 

 1 Mos. 40: 23. 



Och vi, glomma icke 

 afven \i ofta de valgerningar, 

 som blifvit oss bcvisade? 

 de storsta valsignclscr fran 

 Guds hand? 



27. "Kifvef icke pa va- 

 gen!" 1 Mos. 45: 24. 



Joseph sager till sina bro- 

 derj Gnns det nSgot be'hagli- 

 gare an den endrligt inom 

 lius , som grundar sig pa from- 

 het? 



28. "Spiran skall icke 

 varda tagen ifran Jud^ , ej 

 heller en mastare ifran hans 

 totter, tilldess Hjelten kom- 



mer, och honom skola fol- 

 ken tillfalla." 1 Mos. 49: 10. 

 Hjelten ar kommen, lejonet 

 af Juda stain. Afvcn min For- 

 lossare, Hjclpare, Saliggorare! 



29. "Herre, jag \antar 

 effcer dina helso." 1 Mos. 

 49: 18. 



Den stilla vantan pa Guds 

 hjelp sviker aldrig. 



30. "J tankten ondt of- 

 ver mig; men Gud hafver 

 vandt det till godo." 1 Mos. 

 50: 20. 



Gud skyddar de sina och 

 omintetgor menniskornas onda 

 rad. Forlita dig pa Herran! 



31. "Jag har sett mitt 

 folks jammer uti Egypten, 

 och jag hafver hort deras 



rop. Jag har fdrnum- 



mit deras vedermodo!" 2 

 Mos. 3: 7. 



Gud ser afven din jammer, 

 ho'rer ditt rop , fornimmer din 

 vcdermoda. Hjelpen ar utan- 

 for dorm. Du ar redan hul- 

 pen, under det du Hnnu jem- 

 rar dig] - 



