Ja fr id ... Gilds (rid If ring din a landamarcn. 

 Du skbna Svithiodj dyra fostcrjord* 

 Der slatten, fjallen, strominarne och sk&ren* 

 Om forntid hviska nndcrbara ord ; 

 Der Frcjas s/jerna Icr /'ran himlaptillen, 

 Och Saga sprakar gladt i vinterqcallcn ! 



Och, talar hon om ftidrcm xtora minnen. 

 Da ur del silfterklatuj i Itennes rost; 

 Da If fear modet alia adla sinnen^ 

 Ler i hvar blick och vidgar hvarje brost. 

 Och fas tare och ljufcarc blir bandet, 

 Emellan Scenskens sja'l och fostcrlandet. 



Skont Scer'ye rtr, nar varens ocja lystr^ 

 Och ntir i yppig fayring sommarn star; 

 Skont tin, nar hasten at sin guldfrukt wyscr. 

 Ja, an ^ nar vintern pudrar grancns har 

 Ty stampeln af del kraftiga och sanna. 

 Ja praglad star pa Sceas hoga panna. 



Sd dterklinge da frdn hvarje hjerta^ 

 Fridshclsningen till detta nya dr! 

 Md glomskan sofva hvarje bitter smarta, 

 Ma hoppet torka hvarje saknans tdr^ 

 Och genom hvardagslifvets tunga dtmma^ 

 En gladjens sol med gyllne sir alar (jlimma! 



WlLUELMINA. 



