129 



Men da 1 var min Gustaf napen, 

 Sedig, god och snail. 

 Sag mig hvad dig gor sa hapen 

 Och s& stygg i qvall? 



. JLik ett troll du stir framfor mig, 

 Ombytt i en hast, 



Och du skriker, blott jag ror dig 

 Som en verklig gast. 



Lar dig att som'barn re'n dampa 

 Sinnets vilda art! 

 Du blir man och maste kampa 

 Emot stormen snart. 



Le och dig i vattnet plaska! - 

 Verlden innan kort 

 Vida h&rdare skall vaska 

 Dina frdjder bort. 



9 9O9ti cj vitl Itilti ftHiJ&a sty* 



Sa, pojke, var beskedlig bara! 

 Sta stilla en minut. 



"Nej pappa, pappa, lat mig vara! 

 "Jag ar ju bra fo'rut, 



9 



