135 



Med dessa ord i sitt ora, insoirniadc han, dromde 

 om hur ban stektes och briindes, men vaknade, skalfvande 

 i alia leder af kold, ty rummet var kallt af naturen, och 

 eldningskonsten, af brist pa vana och ved, bannlyst der- 

 ifran. 



. En natt hade ban likval en skonare drom. Kammar- 

 do'rren 6'ppnades, och in i rummet dansade en underskon flicka 

 med vingar pa skuldran. Vid narmare efterseende befanns 

 hennes ena fot hvilande pa ctt hjul. Hon stannade vid 

 bans siing. Forskrackt ville ban draga lakanet ofver huf- 

 vudet^ men, som han ma'rkte och erinrade sig att ban ej 

 bade nagot, krop han "under tacket; men, thyvarr, hade 

 tnren och malen gjort ta'cket genomskinligt, sa att den un- 

 derbara synen icke desto mindre stod klar for honom, be- 

 lyst af manens stralar. 



"Min van, tag bort floret fran ansigtet," sade den 

 qvinliga gestalten, "och kann igen mig ? jag ar lyckans gu- 

 dinna, din gamla matmoder, som inte vill, att hennes gamla 

 trotjenare skall svalta ihjel." 



Vid dessa trosterika ord repade Napoleon Quatternin 

 mod och hof upp sitt hufvud och faste sina ogon vid hju- 

 let under bennes fma ot. Hans sko'naste minnen vaknade 

 till fullt lif. 



"Det a'r kallt harinne, och du bor fern trappor upp," 

 fortfor Gudinnan, "ocb detta ar bra hardt for en menni- 



