138 



"Om forlatelse , fragade ban nagot sviifvande pa ma- 

 let, "om forlatelse, skulle det vara del fruntimmer, som i 

 dag va'rdigats besvara annoncen till Napoleon, 1,2, 3, 4, 5?" 



"Ja, min herre, ja det a'r jag." 



Manen gick i detsamma ur molnen och skot genom 

 "Lilla Vattugrand" sina strSlar rakt imellan de samtalan- 

 des ansigten. De sago nagot forbluffade pa hvarandra. 



Man talar mycket om "aktenskapstycke." Kanhanda 

 var det upptackten deraf ? som fororsakade forbluffningen, 

 ty likbet, bSde hvad ar och ansigtets knotigbet betraffade, 

 sko'njdes tydligt i de tvanne ansigten, som, ehuru beteck- 

 nande en mangd bedragna forboppningar, likval noga be- 

 skadade hvarandras drag. 



Sedan nyfikenheten salunda blifvit miittad, skred man 

 till samtal, hvars betydelsefullhet a'r for naturlig, for att 

 tarfva en narmare utveckling. Nog af, vSrt unga par St- 

 foljdes till stora Badstugatan a Norr och uppstego i ett 

 bus uppfor 4 trappor och befunno sig i det ansprakslosa 

 rum , den skona bebodde. 



"Jag bor 5 trappor opp, jag," ta'nkte Quatternin, "jag 

 3r henne saledes i ett fall ofverlagsen Gud late bara 

 Ofverlagsenheten stracka sig till kapitalet ocksa!" 



Man samtalade och samtalade, tilldess man belt na- 

 turligt afven kom till knuten om det der lilla kapitalet. 

 Fruntimret uppsteg och narmade sig en ofantligt stor kista, 

 som beherrskade kammarens ena born. 



