139 



Napoleon kande sitt hjerta valdsamt klappa, ty hvar- 

 till begagnar man val sa'na der ofantliga kistor> om ej till 

 forvararande af silfver och andra redbarheter? 



Kistlocket hojer sig> och det stora rummet a'r anda 

 till brSddarna fyldt mcd pappersluntor. 



"Har, min herre," sade damen hogtidligt, "ligga tio- 

 tusen riksdaler, eller, kanske rattare sagdt, hvad som lig- 

 ger bar, bar kostat mig tiotnsen riksdaler!" 



VSr hjelte sanker ned sina bander bland luntorna och 

 dtim om bans ofverraskning , nar ban finner hela kistan 

 full med lottsedlar, fran hvilka Kongl. Nummer-Lotteriets 

 bekanta stampel gapar mot honom! 



Han uto'ser en forfarlig ed, kastar igen kistlocket, ru- 

 sar utfo'r de fyra trapporna, rusar uppfor de fern, kastar 

 sig pS sin sang, i kladerna och med en feber dertill pa 

 halsen, samt insomnar. 



Och Snyo vid bans sang stod lyckans gudinna. 



"Din gaining," hviskade bon, "du bar funnit lyckan, 

 och a'ndci skjuter du benne ifr&n dig med bada bander!'' 



"Har jag funnit lyckan!" skrek ban; "jag bar funnit 

 en qvinna med skripukansigte och en kista med lottsed- 

 lar! ha, ha!" 



"Va'Ij imellan skrapukansigtet och kistan med lottsed- 

 larna uti, ena sidan, och tiggarstafven och anatomiesa- 

 len, S den andra!" infoll gudinnan, och forsvann. 



