157 



EII JEiig'elsfe Raiiare. 



Lord D . . . reste en vacker sommarnatt fran London till- 

 baka till sitt landtgods. Icke anande nagonting ondt, salt 

 ban i sitt oppna akdon och gladde sig at den uppfriskande 

 svalkan, foglarnas sang ocb den magiska belysningen fran 

 manen , hvilken kastade sina strlar fran en alldeles moln- 

 fri himmel. Pldtsligen kom en ryttare galoppcrande emot 

 honom. -- Min herre, tilltalade ban lordcn och strackte 

 fram en kanin at honom; var god ocb se p& den vackra 

 kaninen! Kop den af mig! Inte behofver jagden,s\a- 

 rade lorden med tamligen straf ton. Det kan jag va'l 

 forstS, var ryttarens svar^ men jag behofver penningar. Ni 

 mSste derfore vara god och kopa den af mig. lian drog 

 nu fram en pistol och tillade vunligt ofvertalandc: Kaninen 

 ar icke dyr; ni fc ? ir honom for dc 2000 guineer ? som ni 

 bar bos er. Lorden hade verkligen lyft dcnna summa 

 bos sin bankir i London och insag nu tydligen, att Ijan 

 hade for sig en \al underrattad stratrdfvare ? hvarfdrutan 

 pistolen var ett sS talande skill for kdpets afslutande, att 

 ban ansag for biist att utbetala de 2000 guineerna. Rdfra- 

 ren kastade kaninen 1 akdonet och sprangde sin rag med 

 sitt byte. 



