159 



Oaktadt den forsta bestortningen, hade likval lord 

 D . . . vid det klara manskenet i sitt minne inpraglat den 

 besynnerliga kaninhandlarens anletsdrag och hela yttre ut- 

 seende sa" noga, att ban for alia sina bekanta, med hvilka 

 ban talade om sitt afventyr, p&stod, att ban skulle ka'nna 

 igen rofvaren bland hundrade. Sa ofta ban i London eller 

 p& nagot annat stalle, synnerligast pa marknader, vid kapp- 

 ridningar eller andra dylika offentliga tillstallningar, kom 

 tillsammans med mycket folk, forsummade ban derfore al- 

 drig att monstra de narvarandes fysiognomier, men alltid 

 forgafves. 



Efter ungefar 6 ars forlopp gick ban en gang in i en 

 handelsbod, for att kopa nagonting. Yid forsta blicken pa 

 kopmannen, igenkande ban genast kaninhandlaren, ehuru 

 dennes drag aldrats och sagos lidande ut. Fast 6'fvertygad 

 om sanningen af sin upptackt, begarde ban ett samtal mel- 

 lan fyra ogon med kopmannen. Darrande betraktade denne 

 honom och fo'rde honom in i sitt rum. Min herre, yt- 

 trade nu lorden, kaninen, som ni anfortrott mig, bar blif- 

 vit med all omsorg vardad. Han bar blifvit valfddd,vac- 

 ker och klok, kan till och med tala och bar nu gifvit mig 

 det radet att aterlemna honom at bans gamla husbonde. 

 Jag ber er derfore att genast kopa den tillbaka. Ni vet, 

 bur mycket den kostar. Med dessa ord drog ban upp 

 en pistol ur fickan. 



