163 



Af dig hon vantar alia furstedygder , 

 Ej blodig hjeltebragd, vid trummors dan 5 

 Hon vill att du, en viirdig Oscars son, 

 Skall ha'gna fridens trad i vara bygder 

 Och skont forhoja dubbelkronans glans 

 Med kunskapens och snillets grona krans. 



SI tag, du a'dle kungason, v&r hyllning, 

 Och glad dig, att det verklig karlek ar, 

 Som Sveafolket dig till offer bar, 

 Ej smickrets falska, glimmande forgyllning, 

 Ett offer af allt redbart, varmt och godt, 

 Ej tvangets gard at furstenarnnet blott! 



Ty Nordens folk ar starkt, Hkt bergens ha'llar, 

 Och fritt, Hkt omen, som i klyftan bor. 

 Sin vagn han rullar an, den gamle Thor, 

 Och Balders minne bor bland Yara fjallar^ 

 S& lange skall ock nordisk mannatro 

 Och mannakraft i vara bjertan bo. 



Sa lange skall ock Svensken villigt vaga, 

 Sitt lif for Kungen oeh hans hela att, 

 Och oforskrackt, fo'r Sanning och for Rdtt 

 Han, om si fordras, vill i striden t&ga, 

 Men dro'jer heist i alskad fosterbygd, 

 I sekelgamla ekars milda skygd. 



