166 



Ej kanoners kopparmunnar, 

 hofvas denna kamps natur; 

 nej, men andens eld och ordet 

 thordonsljungande derur. 

 Upp och iSt min mun da tala 

 spjut och svardshugg pa en gSng, 

 for att lognens borg pS jorden 

 nederstorta med sin sang! 



Skall jag denna borg val skildra 

 bar for Eder? Gifven akt! 

 Den a'r full med afgudsbilder, 

 som bortgyckla andens makt. 

 Natt och mdrker aro borgens 

 riddersmanner: synd och h^n, 

 ofvertro och afgrundsblandverk 

 taga standigt till och fran. 



Och en valdig skymningsdimma 

 har ett evigt flor der salt, 

 som utbreder 6'fver folken 

 sina dystra skuggors natt. 

 Aldrig halla varens drommar 

 intag der, ej solens glans^ 

 I de morka dodens kamrar, 

 syns blott hemska s^okens dans. 



