167 



Ugglor tjuta, ufvar yla 

 natt och dag kring torn och vail. 

 Svordomar och mened horas 

 der i brutna aterskall. 

 Basilisken och vampyren 

 bygga i dess skumma vrar, 

 och i dorrn med dolk i handen 

 mordet smygande framgar. 



Som Pandoras ask den borgen 

 hemsk i langa tider statt, 

 ty utur dess afgrundsskote, 

 tusen elan den utgatt. 

 Strommar utaf blod ha flodat, 

 vrede, hat och hot och strid, 

 tusen ar och ater tusen , 

 folk fran folk och tid Iran tid. 



Dock nu a'r den dagen kommen^ 

 da den stortas skall i grund, 

 icke sten pa sten skall lemnas : 

 Nu iir kommen domens stund. 

 Ty sa ropar folkens sta'mma: 

 "Ned igen i afgrundsnatt!" 

 Och Gud talar i sin vrede 

 malet for ditt vald ar satU 



