168 



Upp da, Herrans kampar alia, 

 Skaldcr! upp i ta'ta led, 

 foljen andens frihotsmaning, 

 all dess traldom storten ned! 

 Slungen edra sangers bomber 

 till det stolta fastets fall, 

 att till dodens katakomber 

 grusa murar, torn och vail ! 



Traden fram i snillets kransar, 

 a'dle kampar, tidens ljus! 

 svingcn ordets fria lansar, 

 sasom Luther forr och Huss! 

 Krossen alia morkrets Qettrar, 

 stormen dess afgudahus, 

 raskt, som omens fart och blixtens, 

 starkt, som verldshafsstormens brus! 



Nu J veten, hvilket Troja, 

 bar jag sjunger och hvad harm, 

 som hos nya tidens kampar 

 kokar uti bjeltebarm. 

 Skalder, framat pa den banan, 

 dikten hvad det heter an : 

 Iliader , Messiader , 

 blott ej slumren in igen! 



