174 



Mer ljus! Hvad ord sa" skont, da* tusen, tusen 

 forklinga meningsldst i tomma luften. 

 Mer ljus ! mer ljus ! Hur hors den helsningen 

 i echot an! 



Den fo'rsta sangens ton, liksom den sista 

 an fjerran, eller nara, ja, i doden, 

 den klinge sa 1 i oupphdrligt brus: 

 mer ljus, mer ljus! 



For dig, o verld, du manga ganger doda 

 och alltid dock pa nytt till lif uppvackta, 

 jag vet ej battre valsprak i ditt grus, 

 an det: mer ljus! 



Ty ljuset kan pa denna mdrka jorden 

 for mycket ej for dina stoftbarn blifva, 

 derfo'r vi rope bar i grafvens bus: 

 mer ljus, mer ljus I 



6. Befrielsen. 



Den gamla Draken ligger krossadj 

 nu friheten mot ljuset ler 

 och lyfter vingarna fran jorden, 

 och later sig ej fjettra mer. 



