175 



Den arga fienden en forste 

 for mdrkrets verld uti sin natt 

 tillbakakrupit; hur han grumes, 

 Tor trots och vantro m&l ar salt. 



Forr syntes jorden som en grafgard, 

 som lik dess alia vasenden, 

 nu hojer friheten sin vinge, 

 och hviftar lif i doden an. 



Nu klappa alia hjertan ater, 

 af aldrig ho'rda jubelslag; 

 den hela vida verlden uppstr, 

 att fira ljusets PSskadag. 



Sextusen r hon redan sofvit, 

 och ar nu andtlig fullsofd nog, 

 att skaka af sig alia baiuicn, 

 som vald och v^ild kring henne slog. 



Och myndig nu omsider vorden, 

 ur dvalan vacker hon hvar sjal: 

 och ropar ut i alia lander: 

 Triumf! ej anden mer ar tral. 



