Har hafva vara fader bott, 

 Arbetat, kiimpat, hoppats, trott; 

 Har afven vi var boning fatt, 

 Med samma lif och samma lott. 



Har skola vara barn ocksa 

 En gang pa vara stigar ga, 

 Ha det vi haft, se det vi sett, 

 Och be till Herren, som vi bedt. 



Gud, skydda detta kara land, 



Fran sjo till sjo, fran strand till strand; 



Sank ofver det din milda vard, 



Som sommardagg pa rosengard. 



Vakigna hvarje trofast sjal, 

 Som onskar det af hjertat val; 

 Men sla hvart ondskans uppsat ned, 

 Som vill dess fall och stor dess fred. 



Lat det fa bli och vara ditt, 

 Befolkadt, tryggadt, gladt och fritt, 

 Pa karlek bordigt, som pa rad 

 Och uppfylldt af din Andas nad. 



Du hulpit det ur morker opp 

 Liksom en blomma ur sin knopp, 

 Sa lat det ock till tidens slut 

 Uti ditt ljus fa vecklas ut. 



Det ljuset ar ditt helga ord, 

 En sol for himmel och for jord; 

 Gif att det klart har lysa ma 

 Och aldrig mer ifran oss ga! 



