En Skolmamsell. 



Berallelse aj Jo Jo. 



1. 



Tva Broder. 



Jasa, han bar rymt, sager du, Lars Erik. Na sa lat 

 satta efter honom da, for honom hit tillbaka dod eller lef- 

 vande. Vi ska straffa honom efter lynchlagen, vi ska skjuta 

 ihjel honom, innan vi ga till sangs. Det ska gora mig ett 

 noje, och bli ett litet afbrott i det enformiga landtlifvet. 

 Fast, nar jag ratt tanker pa saken, sa lat honom rymma, 

 den otacksamme; han foljer bara sin instinkt, haiis mor var 

 en landstrykerska och pojken bras pa henne. Jag skulle 

 vilja ge hela min halfpart i Eodvalla bruk, och halfva mitt 

 lif dertill, om dotter min en dag ville rymma, om hon en 

 enda qvarts timma ville bras pa far sin. 



Ja, du bar stundom ratt i ditt valsprak, Matthias, 

 egoismen regerar verlden. 



Jo sa regera mig, bar jag icke ratt, Lars Erik, egois- 

 men ar den axel, kring hvilken menniskans alia handlingar 

 hvalfva sig. Historien bar antecknat drag af den noblaste 

 oegennytta; men hvilken fan kan ej lura historien? Nej, 

 analysera sjelfva modersmjolken, och du skall finna en be- 

 standsdel, som kemisterna aldrig fatt reda pa, och denna 

 bestandsdel heter egoism, egoism. 



Brukspatron Mathias Elgensvard drog vid dessa ord 

 med sin hogra knubbiga tumme ett tvarstreck ofver sin fin- 

 polerade guldsnusdosa, och bans aldre broder, kammarradet 



