127 



Flickan mcd apclsiucn. 



Frojcla dig du lilla at din gafva, 

 Lat ditt oga skimra af din frojd . . . 

 Nagra ar forga och jag vill lofva, 

 Ej du njuter sadan lyckas hojd. 



Gladjen flygtar fran de ogonhimlar, 

 Der den nu med barnets oskuld ler . . . 

 Hela verlden af bekymmer hvimlar, 

 Eridens ton, den tystnar mer och mer. 



Njut du af din frojd da Jin den varar; 

 Snart din blick ej stralar klar som nu . . . 

 Manga ar dig 6'det icke sparar, 

 Af dess armar gripes afven du. 



Glad dig at den gyldne frukten gerna 

 I en framtid bander ofta dig, 

 Att da ser ett skal men nagon kiirna 

 Under ytan gommer icke sig. 



Du ej kanner annu hur det bander 

 Menskobarnet likt den resenar, 

 Som besoker Doda Hafvets strander 

 Tjust utaf den frukt som gloder der; 



Lockad att sin neta torst fa slacka 

 Skyndar ban att gripa frukten rar 

 Ej dess saft kan till forfriskning racka! 

 Inom granna ytan aska var. 



Sa det gar med allt hvad hoppet malar 

 Da forvandlas barnets glada min . . . 

 Snart ar slut den tiden da den stralar 

 Utaf frojd for blott en apelsin. 



II. 



*) Oripinnlot t'll bifojrndo planch flv on litcu ypporlijr tniln af konstnRrinnan 

 Amalin Lin dc-rr en och iitirov en nf do vat-krastc perlor i Kongl. Museum i 

 Stockholm, som skyndat att tillcgna ,sig densamma. 



